- I tidligere afsnit: - Man har angrebet Bardon-passet.
Hvis vi taber, fremstår vi som svage.
Gøres det godt, kan kun jeg tilbyde beskyttelse.
Kronen tilfalder mig.
- Skete noget mellem dig og kongen? - Jeg er stadig din hustru!
Nej, du er kongens hore.
Dæk over dette eller mist alt.
- Hvad har du gjort? - Han tog hende. Så viede han os.
- Hvad med Morgan? - Hun skal anklages for forræderi.
Riget bløder, men I stormer ind med hovedløse beskyldninger.
Jeg vil afsløre troldmanden.
Må alle, der søger et fristed, finde det hos mig.
Før dem bort. Jeg afleder fjenden. Af sted! Jeg følger snart efter.
Kong Arthur dør for vores hånd. Her, i aften.
I nat kæmper I for Morgan Pendragons sag.
Han bærer hendes krone.
Solen går op over hans slagtede, brændende krop.
Hvem tager sværdet fra hans hånd og overrækker det til mig?
Forstærkningen er på vej, men vi sender en spejder allerede nu.
Arthur sagde, vi skulle mødes her.
Vi burde slå lejr her for at se til de sårede.
Vi venter her på Arthur.
- Du var heldig. - Det føles ikke sådan.
- Er han på vej? - Nej.
Han ville komme lige efter os.
Han blev for at vise os, hvad han duer til.
For at vise mig det.
Det burde jeg have vidst. Den stædige skiderik.
Hvor mange har han mod sig?
- Det tager for lang tid. - Din tur.
Skynd dig.
Spred jer.
Nu har vi ham.
Tag sværdet. Skynd dig.
Jeg gør en ende på drengen.
Kald mig ikke dreng.
- Harwel! - Hvor er Wallace?
Han gør det af med kongen. Jeg skulle give dig dette.
Arthur er omringet og alene derinde.
Giv det til Morgan med hilsen fra mig.
Rid hurtigt. Jeg følger efter dig.
Når jeg har sat ild til kongens lig.
Hvor er kongen? Er han her? Jeg må tale med min bror.
Kongen er i Bardon-passet og afværger et angreb.
- Det er Lady Igraine. - Befri kongens mor!
Lyt. Riget er truet.
Troldmanden og kongens mor har truet Morgan på livet.
Disse mennesker er blevet angrebet. De behøver kongens beskyttelse.
Mange af Camelots mænd er ude for at bekæmpe oprørerne.
Mine vagter kan hjælpe jer. Brug jeres sunde fornuft.
Fængsl troldmanden og beskyt os, indtil kongen vender tilbage.
Utroligt, hvordan børn kan sove hvor som helst.
Undskyld.
Det er deres uskyld. De ved ikke, hvad der venter.
Guinevere. Hvordan har hun det?
Var det et sværdhug, var det fint, men et pilesår heler aldrig.
- Hold her. - Ja.
Er du klar? Lad mig.
Sådan.
Lås portene! Camelot skal beskyttes.
Gå ind og få ly og mad.
Når kongen vender tilbage, skal vi tale med ham.
Følg Lady Igraine til kammeret. Sørg for, at hun holder sig der.
- Du slipper ikke af sted med det. - Jeg besøger dig snart.
Syntes du om vores nat sammen?
Troede du virkelig, at jeg var hende? Var jeg så god?
For du var... fascinerende.
Ved hun det? Har du fortalt det? Hvordan du gav dig hen?
Gør, hvad du vil med mig, men lad Igraine være.
Det gør ondt, ikke? Følelsen af magtesløshed.
At se det, man har slidt for, blive revet bort.
Hold øje med ham. Han kan gøre hvad som helst.
Hvem sendte dig?
- Hvilken rolle spiller det? - Det spiller en stor rolle.
For hvem kæmper du?
Hvem har sendt dig hertil? Hvem?
- Sidste chance. - Morgan Pendragon.
Du lyver.
"Angrib Bardon-passet, lok kongen dertil."
"Dræb ham, når han kommer for at forsvare det."
Sådan lød din søsters ordrer.
Du har en syg familie.
Fanen er stadig oppe. Arthur må være i live.
- Hvordan er det muligt? - Jeg tager to mænd med.
Afvent forstærkning. Vi tager ham, uanset hvad han har i sinde.
I er i sikkerhed her. Lad Camelot blive jeres fristed.
Gud har hørt bønnen.
- Hvorfor er kongen her ikke? - Han beskytter rigets grænser.
Det siges, at han er flygtet med sin ridders hustru.
Tal ikke sådan om min bror. Ingen kvinde kan distrahere ham.
Guinevere må være her. Vi vil bevise det.
- Ingen må komme i nærheden. - Han er en fange, ikke et dyr.
- Hvor er Igraine? - Det ved jeg ikke.
Korridoren er fuld af vagter. Jeg kan ikke gå nogen steder.
- Hvorfor bryder du ikke fri? - Og gør hvad?
Den gale troldmand over for folket? De vil aldrig stole på mig igen.
Arthur må komme tilbage.
- Hvis han ikke kommer? - Det gør han.
Vi må tro, at han gør det.
- Jeg vil ikke forstyrres, sagde jeg. - Dette vil du nok gerne se.
Kongens sværd. En gave fra Harwel.
- Er det fuldført? - Ja.
- Det er en tragedie. - Det er, hvad De gav ordre til.
Lad hende være i fred. Lad hende sørge over sin bror.
Vores tid er kommet.
Dette er vores sidste angreb.
Find Arthur og bring ham til mig.
Er vi klar? Så går vi til angreb!
Derovre!
- Du kom tilbage. - Jeg har svoret en ed.
Duk dig!
Leontes!
Hvis jeg dør, tager jeg så mange med som muligt.
- Amen. - For Camelot.
Løb!
Dumme svin.
Arthur!
Nej! Leontes!
Leontes!
Lov mig en ridders begravelse.
- Jeg beklager. - Det gør intet. Jeg skal møde Gud.
Sæt pris på hende.
Jeg ved, at du ikke vil gå glip af dette.
Vores egen Prometheus, styrtet på grund af sin næstekærlighed.
Dette er kongens sværd.
Det blev bragt til mig med bud om hans død.
Jeg er knust af sorg over min bror.
Hvad nu? Hvem beskytter os? Hvem overtager kronen?
Det er ikke min beslutning.
Det burde være dig.
- Jeres tillid gør mig rørt, men... - Der er ingen anden.
Du skylder din far og din bror at beskytte folket.
Hun har ret.
Morgan... Du har forpligtelser over for alle her i landet.
Ud af dette mørke -
- må rigets første dronning træde frem.
Giv os dit svar.
- Er det virkelig, hvad I vil? - Ja.
I så fald accepterer jeg -
- til minde om min bror at opretholde Pendragons styre.
Jeg valgte den til dig. Du så lidt mør ud.
Du må være så smuk som muligt.
Du vil aldrig blive dronning.
Du kan føde en konge eller ægte en, men kronen får du aldrig.
Hvorfor tog du mit ansigt?
Det undrede også mig. Jeg kunne ikke vælge.
Nu forstår jeg hvorfor. Du er årsag til alt dette.
Stakkels barn. Hvad skete der dig i alle de år?
Der skete det, at du vendte min far mod mig.
Før du dukkede op, elskede han mig betingelsesløst.
Og så kom du og dit uægte barn...
Du forstod aldrig.
Det spiller ingen rolle længere. Du ser vidunderlig ud, milady.
- Hvad ønsker du af mig? - At du dør en langsom død.
Bare rolig. Hugget var dødeligt.
Men du skal forbløde langsomt.
Dronning Igraine. Se dig nu.
Ansigtet, der fik far til at fornægte mig.
Han fornægtede dig ikke!
Han ville lade dig dræbe, ligesom din mor.
Jeg lod dig sende væk for at beskytte dig.
Du lyver.
Jeg reddede dig!
- Jeg tror dig ikke. - Jeg forbarmede mig over dig.
Du bliver aldrig dronning!
De kommer. Det er Arthur!
Klar?
Er det nu? Er det lykkedes?
Ja, mit barn.
- Det var alt. - Det ved jeg.
Indtag tronen nu, min dronning.
Sværger du at regere riget efter folkets love og skikke?
- Og at være en nådig dommer? - Ja.
Sværger du at opretholde Guds love?
- Og forkynde hans evangelium? - Ja.
Med denne krone kroner jeg dig, Morgan -
- til briternes første dronning.
Det er kongen!
Min bror.
Du lever!
Jeg kender dit sande ansigt, søster.
Ét rygte om min død -
- og I udnævner en ny regent. Man kunne blive stødt.
- Har du set Igraine? - Nej.
Det føles tungt.
For ved min kroning så jeg, hvor håbefulde I alle var.
Jeg har lært meget siden da, og jeg har begået fejl.
Nu lever jeg for én eneste ting: At indfri jeres forventninger.
Vi blev angrebet! Hvor var De?
- Hvor var De? - Hvor var jeg, Morgan?
Hvis hun overtager kronen, skal I vide, hvad I får.
Frygt. Det er, hvad hun indgyder hos alle.
Frygten er stærkere end håb, men den sejrer aldrig.
- Mit sværd og min krone. - Det er ikke, hvad folk vil.
De tilhører kongen.
Af vejen!
Fortæl, hvad hun gjorde.
Morgan konspirerede mod kongen.
Vi skulle angribe Bardon-passet i går aftes.
Vi fik ordre til at dræbe kongen.
Han lyver. Han vil bare holde sig i live.
- Min ridder Leontes døde. - De lyver! De vil splitte os.
Hvorfor sværge troskab offentligt, men forsøge at dræbe mig i mørke?
Du ved, hvordan forræderi straffes. Har du mere at sige?
Det var ikke hende.
Det var mig.
Jeg planlagde det hele. Jeg fortalte ikke noget til Morgan.
Hun er vores retmæssige dronning, men lovene laves af svage mænd.
Jeg indrømmer mit forræderi. Gør, hvad I vil med mig.
- Morgan vidste ingenting. - Grib hende.
Forstår du, at forræderi og mord straffes med døden?
Var det udelukkende hendes værk?
Jeg ville aldrig konspirere mod dig, broder.
Du har blod på dine hænder.
Igraine.
Du kom.
Hvad er der sket? Hvem har gjort det?
- Jeg er ved at dø, ikke? - Nej.
Det tillader jeg ikke. Hører du det?
Hvad laver du?
Jeg tillader det ikke. Jeg vil ikke miste flere.
Hold op! Hold op!
Nej, nej!
- Ikke ved selv at dø. - Jeg kan frelse dig.
Beskyt Arthur. Jeg beder dig.
- Undskyld. - Det var ikke din skyld.
Jeg sværger -
- at være alt, hvad du ønskede, at jeg skulle være.
Jeg skal være endnu bedre. Og jeg vil gøre dig stolt.
Jeg skal opbygge riget for din skyld. For min families skyld.
Farvel...
...mor.
Er det her, jeg skal tilbringe evigheden?
Hvad ventede du? Pomp og pragt?
Knæl.
- Hvad er der? - Jeg troede, hun ville komme.
Knæl.
Der findes ingen Gud.
Jeg ved, at du myrdede min mor.
Din nonne tilstod, men hun manglede motiv.
Hun mødte bødlen, som om hun var din ridder.
Dit slot er ikke længere under min beskyttelse.
Og denne. Den tilhører din konge!
Det gør navnet Pendragon også, hvilket jeg fratager dig.
Du har ikke længere ret til at bære det navn.
Og jeg har ikke længere en søster.
- Jeg har ret til det navn. - Du har ingen rettigheder her.
Du må ikke tage mit navn fra mig, hører du det?
Arthur!
Jeg er Pendragon! Du er ingenting!
Du vil aldrig være andet end min fars bastard!
Jeg fik ikke sagt farvel.
Jeg måtte ikke fortælle, hvor meget han betød for mig.
Da han drog sit sidste åndedrag, tænkte han på dig.
Dem, vi gemmer i vore hjerter, tager vi aldrig afsked med.
Dette er Leontes plads. Den er tom, indtil en værdig efterfølger findes.
Den vil forblive kold i al evighed.
For Leontes.
For Leontes!
- Jeg har ikke takket dig. - Vil du det efter alt dette?
Du gav mig forældre og en bror -
- der elskede mig, selv om jeg er, som jeg er.
Jeg har lært så meget, og jeg er kun lige begyndt.
Arthur, jeg rejser.
- Det må du ikke. - Jeg skal.
Du påbegyndte dette. Bliv her og fortsæt.
- Det har kostet alt for meget. - Vi kan ikke stoppe nu!
- Lad mig gå, Arthur. - Du ville ikke lade mig gå.
Du er måske stærkere end mig. Det var måske det, jeg ikke vidste.
Kommer du tilbage?
Du bliver enestående.
Undskyld.
Hvad skal jeg gøre nu? Hjælp mig.
For at kunne blive dronning -
- skal du føde en konge.
Jeg ved, at det er forkert, men jeg kan ikke være alene i nat.
Guinevere...
Kun for i nat.
Han bad mig om at sætte pris på dig.
Så gør det.
Tekster: Simon Nielsen www.sdimedia.com